Laita pistoke seinään. Mikä hänen nimensä on?
Alexis?
Onko hänen nimensä Alexa? Alexa?
Alexa. Saanko minä poikaystävän?
Pahoittelen. En tiedä sitä.
Minäkään en tiedä sitä. Ota pistoke seinästä.
Ellei hän tiedä tuota, hän on hyödytön.
Alexa? Kuka on Dr. Ruth?
Pyyhe on pala kangasta tai paperia -
jolla kuivataan vartalo tai pinta.
Ei. Alexa. Kuka on tohtori Ruth Westheimer?
Ruth Westheimer, joka tunnetaan Dr. Ruthina -
on Saksassa syntynyt juutalainen, joka muutti USA: han.
Hänestä tuli tärkeä hahmo populaarikulttuurissa -
seksuaaliterapeuttina, mediahenkilönä ja kirjailijana.
Rafi? Kuulitko tuon? Alexa tietää, kuka olen.
Hyvä on. Pidän hänet.
Hän on täällä vastaamassa kysymyksiinne. Rakastan häntä kovasti.
Hän on hyvän seksin jumalatar: tohtori Ruth Westheimer!
Hän puhuu peniksestä kuin olisi kyse ruokaohjelmasta.
"Ota penis sormiesi väliin. Vaivaa taikinaa."
Saako mies äännellä harrastaessaan seksiä?
Ehdottomasti, kunhan hän ei herätä vaimoaan.
Laitan sinut sanomaan "vagina" ja "klitoris" -
koska puhut aina peniksestä.
- Sanoisitko sanan uudelleen? - "Erektionko"? Toki.
- Sano se kovempaan ääneen. - Erektio!
Tämä on kuin Mister Rogers kaapeli- tv: ssä. "Sanoisitko 'klitoris'?"
Dr. Ruth. Onko koolla väliä? Eikö?
Koko ei liity naisen nautintoon millään tavalla.
Tv-ja radio-ohjelmiesi kautta -
olet opettanut ihmisille, etteivät he ole yksin seksiongelmiensa kanssa.
- Olet muuttanut seksin USA: ssa. - Onko se nyt huonompaa?
Kaikki tietävät, että se on parempaa.
Älä vain istu ja kärsi. Älä teeskentele.
Älä ole onneton ja turhautunut. Tee asialle jotakin.
- Hei, kultaseni. - Hei! Teitä kuvataan.
Mahtavaa. Rakastan tohtoria.
Kiitos. Sinä myös. Tule tänne.
Molemmilta. Teitä kuvataan. Kiitos.
Siinähän hän on! Kuvausryhmä tulee sisään.
Sulje makuuhuoneeni ovi. En halua, että Ryan menee sinne.
Ottakaa keksejä.
Olen asunut tässä asunnossa 54 vuotta.
Ota keksi, Rob.
Kun aloin tehdä tv-ohjelmia, minulle ehdotettiin muuttoa.
Alueella asuu paljon maahanmuuttajia, joten viihdyn täällä.
Soititko äidillesi?
Hei. Haloo?
Hei sitten.
Haloo?
Palasin juuri Good Morning American kuvauksista.
Se sujui erinomaisesti. Niin.
Etsi se netistä. Tulen puoli seitsemältä. Hei sitten.
No niin.
En aio jäädä eläkkeelle. Olen onnekas.
Minulla on Pierre, joka on viestintävastaavani.
Pyydän ihmisiä soittamaan Pierrelle, jos he haluavat saada yhteyden minuun.
- Hei, Ruth. - Hei! Lähetit kalenterini. Kiitos.
Olen työskennellyt Ruthin kanssa hänen televisiouransa alusta lähtien.
Siitä on nyt 36 vuotta.
Kerron, mitä tarvitsen.
Kertoisitko sen miehen nimen, joka omistaa Marvelin?
Oliko se Stan Lee?
Hän omistaa Marvelin. En muista nimeä.
Haluaisin jäädä eläkkeelle, mutta Dr. Ruth ei suostu jäämään eläkkeelle.
Hänen kalenterinsa on täynnä.
Juttelemme melko usein, jopa 25-30 kertaa päivässä.
Useimmat eivät pysy Dr. Ruthin vauhdissa. Hän ei pysähdy koskaan.
Hän opettaa Hunter Collegessa -
ja Teachers Collegessa Columbian yliopistolla.
Muiden muassa Kinseyn ja Singer Kaplanin tutkimuksista huolimatta -
töitä on edelleen paljon.
2. lokakuuta lennät Bostoniin -
Forbesin tapahtumaan.
Annat orgasmin. Ellet tiedä, miten se tehdään, opetan sinua ensi kerralla.
21. päivä lähdet Air Force Academyyn Coloradon Boulderiin.
Tuolla on lyhyt henkilö. Lyhyet ihmiset ovat parhaita rakastajia.
Hän tekee vierailuluentoja ja kirjoittaa kolumnia Time-lehteen.
Hän kirjoittaa kirjoja.
Näetkö tämän, David? Tämä taitaa olla 40. kirjani.
Vuonna 2018 julkaistaan kolme kirjaa.
Suoraan painosta. Roller-Coaster Grandma.
12. päivä esiinnyt Good Morning Americassa.
Poikaystäväni viihtyy paremmin puhelimensa kuin minun kanssani.
Kiinni vai poikki?
Poikki!
Sunnuntaina esität kuningatarta keskiaikafestivaalilla.
Huomatkaa, että pidän kuningasta kädestä.
Se, joka antaa raikuvimmat aplodit, saa hyvää seksiä loppuelämänsä ajaksi.
Antakaa aplodit!
Ellei Ruthilla ole suunnitelmia, hän tekee niitä.
Hän antaa aina saman neuvon:
"Lähde ulos ja tapaa ihmisiä."
Hän on aina ollut samanlainen. Hän on aina menossa.
4. kesäkuuta hän täyttää 90 vuotta.
- Hei sitten! - Hei hei!
Hei hei, sateessa seisojat!
Hyvä on. Cliff?
- Hyvä on. - No niin.
Siirsimme videot kiintolevyille. Näillä on satoja ohjelmia.
- Onko koko urani noissa laatikoissa? - Kyllä vain.
Tiedäthän, etten osaisi katsoa niitä ilman sinua?
En tiedä, mitä nappia painaa, mutta nautin tästä.
- Haluatko nähdä muutaman? - Haluan.
"Isoäiti Freudina" tunnettu nainen on saanut miljoonia faneja -
puhumalla seksistä avoimesti ja loputtomasti.
Ellette halua kuulla, mitä hän sanoo, varoitan teitä nyt.
Kaikki eivät hyväksy hänen työtään.
Pidätän sinut, Ruth.
Tämä tapahtui Oklahoman osavaltionyliopistolla.
Ruthin suorat puheet vaivasivat miestä, joka yritti tehdä kansalaispidätyksen.
Se oli tavallinen päivä -
USA: n suosituimman seksuaaliterapeutin Dr. Ruthin elämässä.
- Olet lähetyksessä. - Dr. Ruth.
Haluaisin kuulla mielipiteesi vibraattoreista.
- Käyttääkö vaimosi vibraattoria? - Ei.
- Haluaisiko hän käyttää sitä? - En tiedä.
Haluaisitko nähdä hänen käyttävän sitä?
Haluaisin.
- Mene ostamaan hänelle vibraattori. - Hyvä on.
Kun aloitimme vuonna 1984 -
kukaan ei puhunut seksistä yhtä avoimesti kuin Ruth.
Oli olemassa lista sanoja, joita ei saanut käyttää. Me käytimme niitä.
Anna hänen työntyä vaginaasi takaapäin.
Takaapäin siksi, että klitoriksen pitää olla esillä -
jotta jompikumpi teistä voi stimuloida sitä ja saat orgasmin.
Dr. Ruthin varaaminen aiheuttaa protesteja
Nuoremmat eivät ymmärrä, miten kiistanalaista se oli.
Ruth sanoi aina: "Ei ole olemassa normaalia. Olemme kaikki normaaleja."
Hän oli edelläkävijä ja antoi meille luvan puhua asiasta.
On ihanaa, että ihmiset voivat kysyä sinulta tällaisesta.
He eivät olisi uskaltaneet tehdä niin vielä kymmenen vuotta sitten.
Kun harrastan seksiä tyttöystäväni kanssa -
saan siemensyöksyn heti yhdynnän alettua.
Heti, kun olet työntynyt vaginaanko?
Hän varmisti, että hänen koulutuksensa oli tiedossa.
Hän opetti Columbiassa ja Princetonissa ja oli seksuaaliterapeutti -
joten se toimi. Teimme lähes 500 ohjelmaa.
Se liittyy siihen, etten ole pitkä, upea blondi.
Koska olen vanhempi nainen, sanotaan usein:
"Kunpa äitini tai isoäitini puhuisi noin."
Luoja sinua siunatkoon, Dr. Ruth. Jatka upeaa työtäsi.
Toivottavasti kukaan ei kiellä sinua. Olet Jumalan lahja naisille ja miehille.
Kiitos! Toivottavasti sensuroijat kuuntelevat sinua.
Joka kerta joku tuli kertomaan Ruthille -
että tämä oli vaikuttanut hänen -
elämäänsä tai pelastanut hänet itsemurhalta.
Kaikki oli sen ansiota, että tämä rakastava isoäiti oli tv: ssä -
ja puhui rehellisesti parisuhteista ja siitä, miten ja ketä rakastamme.
Hän puhui henkilökohtaisista asioista, jotka tekevät meidät onnellisiksi.
Toivottakaa tervetulleeksi tohtori Ruth Westheimer.
Minne hän meneekin, hän neuvoo, valistaa ja järkyttää.
Kaikki, mitä kaksi aikuista ihmistä tekee makuuhuoneessaan -
olohuoneessaan tai keittiönsä lattialla, on hyväksyttävää.
Osa kollegoista on sitä mieltä,
että hänestä on enemmän haittaa kuin hyötyä.
Hän antaa neuvoja ihmisille ilman taustatietoja henkilön elämästä.
Mielestäni sinun pitäisi etsiä uusi mies, Tracy.
Onko hän mielestänne holtiton?
Se on painava sana, mutta mielestäni hän on holtiton.
Dr. Ruth ei kritiikistä välitä.
Nainen, jota lehdet kutsuvat "seksin pikku ilopilleriksi", on kova luu.
Lapsena hän asui Frankfurtissa, kun natsit nousivat valtaan.
No niin.
Täällä on jotakin erittäin pyhää.
Olin kymmenvuotias, kun lähdin Saksasta.
Ainoa asia, joka oli matkalaukussa, jonka sain vanhemmiltani -
oli tämä pesukinnas. Eikö se olekin kaunis?
Tähän on kirjailtu nimikirjaimet K.S. Se tarkoittaa Karola Siegeliä.
Saksassa nimeni oli Karola. Tämä oli aina mukanani.
En koskaan unohda, missä se on.
Se yhdistää minut tavallaan -
menneisyyteeni.
Synnyin 4. kesäkuuta 1928.
Synnyin Karola Siegel-nimiseksi kylässä Frankfurtin lähistöllä.
Olin ortodoksijuutalaisten vanhempien ainoa lapsi.
He eivät olleet rikkaita,
mutta lapsuuteni kymmenen ensimmäistä vuotta olivat ihania.
Rakastavat vanhemmat ja jumaloiva isoäiti välittivät minusta kovasti.
Asiat kuitenkin muuttuivat dramaattisesti 1930-luvulla -
kun Hitler nousi valtaan.
Eräänä aamuna marraskuussa 1938 natsit tulivat asuntoomme.
Kukaan ei huutanut, mutta olin 10,5-vuotias, joten pelkäsin.
Muistan mustat saappaat.
Natsit käskivät isäni pukeutua.
Isoäitini oli ommellut rahaa hameensa saumaan.
Hän antoi ne natseille ja sanoi: "Pitäkää pojastani hyvää huolta."
Isäni vietiin kadulle.
Ennen kuin hän nousi autoon -
hän kääntyi, hymyili ja vilkutti -
huolimatta siitä, että oli varmasti kauhuissaan.
Muutama kuukausi ennen sodan syttymistä -
tilanne Saksassa vaikutti erittäin synkältä.
Synagogia poltettiin ja juutalaisten yrityksiä tuhottiin.
Isäni lähetti työleiriltä postikortin.
Hän kirjoitti, että minun pitäisi liittyä ortodoksijuutalaisten lasten ryhmään.
Se oli niin sanottu Kindertransport. Meillä oli lupa mennä Sveitsiin.
En halunnut lähteä Frankfurtista.
Minulla oli 13 nukkea, kaksi nukkekotia ja rullaluistimet.
Olin ainoa lapsi, ja isoäitini ainoa tehtävä oli huolehtia minusta.
Olin 10,5-vuotias. Kun näin kortin, tiesin, että minun pitäisi lähteä.
Seuraavana aamuna äiti ja isoäiti veivät minut Frankfurtin rautatieasemalle.
Äiti ja isoäiti halasivat minua. Nousin junavaunuun.
Katsoin ulos ja tein samoin kuin isäni oli tehnyt.
Olin erittäin surullinen mutta vilkutin heille -
jotta heidän olisi helpompi hyvästellä minut.
Vanhempani antoivat minulle elämän kaksi kertaa.
Kerran, kun synnyin, ja toisen kerran, kun he lähettivät minut Sveitsiin.
Kaikki junassa olivat huolestuneita. Mietimme, mitä tapahtuisi seuraavaksi.
"Tapaanko perhettäni enää koskaan?"
Jotta minulla olisi ollut helpompaa -
aloin laulaa juutalaisia lauluja.
Osa lauluista kertoi Saksasta. Ne olivat lastenlauluja.
Kaikki muutkin alkoivat laulaa.
Kun saavuimme Heidenin kylään Sveitsissä -
50 meistä lähetettiin lastenkotiin. Siitä tuli orpokoti kaltaisillemme.
Kun saavuin sinne, halusin näyttää, miten hyvin minut oli kasvatettu -
joten menin johtajattaren, Riesenfeld-nimisen naisen luo, ja sanoin:
"Nimeni on Karola Siegel. Tulen Frankfurt am Mainista."
Olimme toisen luokan kansalaisia.
Jouduimme hoitamaan sveitsiläisiä lapsia ja tekemään kaikki kotityöt.
Se oli omituista. Orpokodin nimi oli Wartheim.
"Warten" tarkoittaa "odottaa".
Emme kuitenkaan tienneet, kauanko joutuisimme asumaan siellä.
Päiväkirjassani on lukkokin.
Älkää kysykö, missä avain on. Löysin sen. Tässä se on.
Aloin kirjoittaa päiväkirjaa orpokodissa Sveitsissä.
Kirjoitin siihen asioita, joista en puhunut kenenkään kanssa.
"Mikset ole täällä, äiti?"
"Mikset ole täällä? Työskentelisin kovasti."
"Auttaisin teitä. Järjestäisin teille hyvän elämän."
"Nousen aamuisin puoli seitsemältä ja puen päälleni."
"Herätämme lapset seitsemältä, ja olen kiireinen puoli kahdeksaan asti."
"Sitten katan pöydät, siivoan ruokasalin ja harjaan lasten hiukset."
"Lounaan jälkeen vien pikkuiset päiväunille. Sitten korjaan vaatteita."
"Illalla kylvetän lapset ja puhdistan heidän kenkänsä."
"Pidän kaikista askareistani."
Pelkäsin, että johtajatar Riesenfeld löytäisi päiväkirjani.
Siksi en kirjoittanut mitään pahaa orpokodista.
Ihmiset, jotka huolehtivat meistä, olivat itsekin pakolaisia.
He pelkäsivät oman henkensä puolesta.
Meistä lapsista tuli kuin sisaruksia. Huolehdimme toisistamme.
Hänen vaimonsa on täällä.
- Hei! - Ovikello pelasti minut.
No niin!
Olit ensimmäinen poikaystäväni. Olit vähän nuorempi kuin minä.
Olen sitä edelleen.
Olit elämäni tärkein henkilö Heidenissa.
Sitten petit minua. Hän otti vanhemman naisen.
- Sinäkin olet vanhempi nainen. - Hän otti paljon vanhemman naisen.
Olimme 10-tai 11-vuotiaita, kun se alkoi.
Istuimme luokkahuoneessa Heidenissa.
Hän ei pysynyt aloillaan tai hiljaa kymmentä sekuntiakaan.
Hän oli mahdoton.
Hän touhusi jatkuvasti jotakin.
Olit todella söpö. Olit niin komea -
että oli normaalia, että rakastuin sinuun.
Pidimme sen salassa, mutta kaikki tiesivät varmasti.
Tietysti se oli salaisuus.
Tyttöjen ja poikien väliset suhteet eivät olleet sallittuja. Se oli...
- Kiellettyä. Se ei ollut sallittua. - Ei missään nimessä.
Huoneesi oli omani yläpuolella -
ja keksit keinon lähettää minulle viestejä.
Käytin keppiä, narua ja koukkua.
- Sitten kiinnitit siihen lappusia. - Aivan.
Yhdessä niistä luki: "Olet päivänsäteeni."
Lauloin sinulle.
Olet päivänsäteeni Ainoa päivänsäteeni
Teet mut onnelliseks Kun taivas harmaa on
- Et koskaan tietää saa - Kuinka paljon sua rakastan
Älä vie päivänsädettäni pois
Olimme yksinäisiä lapsia -
siinä iässä, jossa hormonit alkavat hyrrätä.
- Opimme... - Kokeilemalla.
Kun olimme teini-ikäisiä, eräs henkilö väitti -
että olin näyttänyt sinulle rintani.
Minä...
Sellaista huhuttiin. Olin kauhuissani.
Tiesin, että natsit ympäröivät Sveitsiä.
Jos minut olisi heitetty ulos Heidenista, minne olisin mennyt?
Minulle ei ollut toista paikkaa koko maapallolla.
Emme harrastaneet seksiä mutta halailimme ja suutelimme.
Kerron erään asian. Tule lähemmäs.
Muistan edelleen, miltä nuo suudelmat maistuivat.
Älä kerro kenellekään.
"Luin kirjan, jonka nimi on Kirjeitä nuorille tytöille."
"Sen on kirjoittanut lääkäri, joka opettaa sukupuolivalistusta."
"Kaikki luonnossa on fantastisen hyvin organisoitua."
"On vaikea kuvitella, että mikään siinä olisi likaista."
Ohjelma sisältää puhetta seksistä eikä ole sopiva kaikille.
Juontajana on tohtori Ruth K. Westheimer.
- Olet lähetyksessä. - Hei, Dr. Ruth.
- Nimeni on Sue. - Hei, Sue.
Minulla on nolo kysymys.
Vedä syvään henkeä.
- Haluaisin kokeilla masturbointia. - Niin?
1980-luvun alkupuolella naisten seksuaalisuudesta ei puhuttu.
Elämme 1980-lukua, joten voimme puhua suoraan.
Ensinnäkin miehillä on tiettyjä tarpeita.
- Naisillakin on tarpeita. - Onko?
Ajateltiin, ettei seksistä saanut puhua -
ja etteivät naiset nauttineet seksistä.
- Kun nainen on frigidi... - Hetkinen!
Et saa käyttää tuota sanaa ohjelmassani.
Frigidejä naisia ei ole olemassakaan.
On vain naisia, joiden pitää oppia olemaan vastaanottavaisia.
Voisitko ottaa miehen käden ja näyttää hänelle, miten sinua pitää koskettaa?
Näytä hänelle, miten sinua pitää tyydyttää.
- Et tarvitse sanoja. - Eiväthän miehet välitä.
Julie. Tämä on tärkeää, koska nuoret katselevat sinua.
On tärkeää sanoa, että useimmat miehet välittävät kovasti.
Jotkut miehet... Et sinä eikä Andy, mutta jotkut miehet...
Elleivät he saa haluamaansa... Sille on ilmaus.
- Mistä sinä puhut? - "Siniset pallit". Sano se.
En sano sitä. En varmasti!
Ilmaus "siniset pallit" turhautti minua.
Naisille, jotka eivät saaneet orgasmia, ei ollut omaa ilmausta.
Meidän pitäisi keksiä uusi ilmaus, jotta nainen voi sanoa:
"Tarvitsen lisää halauksia, suudelmia ja koskettamista."
Ilmaus voisi olla "siniset huulet". Nyt...
Sanonpahan vain...
Se johtui kenties siitä -
että jouduin tekemään päätöksiä elämästäni jo erittäin nuorena.
Se opetti minulle, että naisen pitää tehdä aloite -
ja kantaa vastuu itsestään ja omasta seksuaalisuudestaan.
Olen ihaillut sinua jo pitkään. Se, mitä olet tehnyt -
on antanut kaltaisilleni naisille luvan -
puhua avoimesti, pitää puolensa -
ja puhua seksuaalisuudesta avoimesti.
Mielestäni teemme sitä yhdessä.
En ole ennen kuullut naisten kertovan totuutta seksistä julkisesti.
Kasvatit minut tietyllä tavalla, mutta vein sen kuulemma liian pitkälle.
Halusit, että minusta tulisi feministi, mutta sanoit:
"Anna miehenkin maksaa välillä ravintolassa."
"Ei sinun tarvitse maksaa aina."
Lahjoitat minulle esineitä, joissa lukee "feministi". Oletko sinä feministi?
En. Olen vanhanaikainen kalkkis.
Pitääkö miehillä ja naisilla olla yhtäläiset oikeudet?
- Pitää. - Sama palkkaus?
Ehdottomasti.
Pitääkö naisen saada päättää abortista?
- Ehdottomasti! Sanoin sen jo. - Olet siis feministi.
Kysyin isoäidiltä, onko hän feministi, ja hän vastasi kieltävästi.
Se järkytti minua. Hän toimii kaikessa kuten feministi.
Hän puhuu perhesuunnittelusta ja tukee homojen oikeuksia ja AIDS-tutkimusta.
Silti hän ei pidä itseään feministinä.
Meidän kielellämme olet feministi.
Vastustat aktivismia ja rintsikoiden polttamista.
En halua, että poltatte rintsikoitanne.
Luulen, että sinua pidetään feministisenä esikuvana.
Se sopii kyllä. Minähän toin sinulle lippiksenkin.
Sen sijaan että annat esineitä minulle, sinun pitäisi käyttää niitä itse.
- Sano se: "Olen feministi." - En sano mutta rakastan sinua.
Sano: "Olen epäradikaali feministi."
Olen epäradikaali feministi ja rakastan tyttärentytärtäni.
Kerran, kun asuin jo orpokodissa -
isäni sai luvan palata työleiriltä Frankfurtiin.
Sota oli jo syttynyt -
ja Frankfurt oli erittäin vaarallinen paikka vanhemmilleni.
He eivät koskaan kirjoittaneet surusta -
kirjeissä, joita sain viikoittain.
Olen säilyttänyt niistä joka ikisen.
"Rakas Karola. Saimme tänään ihanan kirjeesi joulukuun 15. päivältä."
"Hanukka-juhla on varmasti jo juhlittu. Oliko se mukava?"
"Emme ole kuulleet Max-sedästä. Toivottavasti saamme pian uutisia."
"Lähetän sinulle mitä sydämellisimmät terveiset."
"Suudelmia rakastavalta äidiltäsi."
Kirjeet antoivat minulle toivoa ja iloa.
Isä kirjoitti minulle runoja lähes jokaisessa kirjeessään.
"Rakas Karola. Vaikka aikaa se vie, riimittelyn oppiminen on oikea tie."
"Joku voisi opettaa sinua tekemään niin, jotta riimisi voivat nousta taivaisiin."
"Asioita on helpompi sanoa runon muodossa."
"Jos olisit kotona, et saisi ainoatakaan kirjettä."
"Olen nyt kahdeksannella luokalla. Koulu loppuu ensi keväänä."
"Kunpa voisin jatkaa opiskelua. Siitä olisi hyötyä ammattini kannalta."
"Orpokodin tytöt eivät kuitenkaan pääse lukioon."
Sinä olit meistä kaikista fiksuin. Olit minuakin fiksumpi.
Vaikutuksesi minuun johtui älystäsi.
- Ehkäpä. - Se on totuus.
Olit onnekas, koska sait luvan -
käydä lukiota kylässä. Minä en saanut tehdä niin.
- Pitää paikkansa. - Tytöistä tehtiin kotiapulaisia.
Isäni kuitenkin sanoi: "Sinun pitää oppia. Kukaan ei voi viedä oppimista sinulta."
Walter kävi päivisin lukiota.
Öisin hän piiloutui sänkyni alle.
Vein hänen kirjansa porrastasanteelle, koska siellä oli valoa.
Niistä opin historiaa, englantia ja maantiedettä.
- Mitä teit sängyn alla? - Tärisin.
Pelkäsin, että jäisin kiinni.
Riesenfeld kävi monta kertaa tarkistamassa, että kaikki oli kunnossa.
Makasin sängyn alla ja pelkäsin, että hän katsoisi sinne.
Kaiken sen, minkä opin päivän aikana -
opetin hänelle illalla.
Siirsin tietoa, ja hän omaksui sen.
Se ei onnistu, ellei ole älykäs.
Olen kiitollinen Sveitsille. Sain siellä katon pääni päälle ja ruokaa.
Tiedän myös, että Riesenfeldin kaltaisia ihmisiä käytettiin -
pyörittämään orpokotia. Typerää! Hänen olisi pitänyt sanoa:
"Vanhempanne uhrautuivat, jotta te pääsitte turvaan."
Sen sijaan hän sanoi, etteivät vanhempamme rakastaneet meitä.
Hän sanoi, että jos hänellä olisi lapsi, hän ei luopuisi siitä koskaan.
Tiettyjä asioita en voi antaa anteeksi.
"Täytin eilen 13 vuotta."
"Sain lähteä vanhempien tyttöjen kanssa kylän uima-altaalle."
"Osaan hypätä jo kolmesta metristä."
"Rakas Karola. Odotan, että pääsen lukemaan päiväkirjaasi."
"Kasva kyvykkääksi nuoreksi naiseksi, joka on aina terve ja tyytyväinen."
"Syntymäpäivälahjasi tulee postissa myöhemmin.
"Siihen voi mennä jonkin aikaa."
Tajusin ensimmäistä kertaa, että jotakin hirveää oli tapahtunut -
kun kirjeiden tulo lakkasi.
"On kulunut seitsemän viikkoa ilman postia vanhemmiltani ja isoäidiltäni."
"En ole saanut vanhemmiltani postia yhdeksään viikkoon ja yhteen päivään."
"Olen viettänyt täällä kolme vuotta. Nyt minun on mentävä nukkumaan."
"Hyvää yötä, äiti, isä, isoäiti ja kaikki muut sukulaiseni."
"Eilen olin hakemassa 12:ta lasta, jotka tulivat Sveitsiin laittomasti."
"Unkarilainen tyttö kertoi meille näkemästään kärsimyksestä."
"Joukkomurhia, kaasukammioita ja muita hirveyksiä."
"En ole kuullut perheestäni yli viiteen vuoteen."
"Haluaisin elää uudelleen ajat vanhempieni kanssa."
"En tiennyt, miten tärkeitä he olivat minulle."
"Tiedän, etten saa menettää toivoa -
mutta on vaikea uskoa, että näkisin heitä enää koskaan."
Kunnioitan teitä suuresti. Olen iloinen, että tulitte.
Kiitos.
- No niin. - Dr. Ruth! On ihanaa tavata teidät.
Mukava tutustua. Olen kuullut sinusta.
Tämä on Midday NYC-kanavalla. Minä olen Jonathan Capehart.
Juttelen maailmankuulun seksiterapeutin tohtori Ruth Westheimerin kanssa.
- Viimeisimmässä kirjassaan... - Odota, Jonathan.
Sano "seksi" tunteella.
Sano "seksi" painokkaasti.
Lämmöllä ja innostuksella. Aloita alusta.
Hyvä on. Selvä, rouva.
Juttelen maailmankuulun seksiterapeutin tohtori Ruth Westheimerin kanssa.
- Miltä se kuulosti? - Upealta.
Haluan kiittää teitä.
Kuuntelin teitä radiosta, kun olin nuori homo -
ja sain kuulla jonkun sanovan jotakin positiivista -
asiasta, jonka kanssa yritin päästä sinuiksi.
Kirjoitatte, ettette pidä sanasta "normaali". Miksette pidä siitä?
Emme tiedä, mikä on normaalia. Haluan kommentoida sitä, mitä sanoit.
- Kun aloitin radiossa vuonna 1981... - Aivan.
...kukaan ei puhunut homoseksuaalisuudesta.
Olen aina sanonut samaa:
"Kunnioituksesta ei keskustella."
Ei ole olemassakaan normaalia.
Michelle Brooklynista soittaa.
Olin teini-ikäinen 80-luvulla ja kuuntelin sinua radiosta.
Seksiin liittyi paljon häpeää.
Tuomitsematon näkökulmasi pelasti henkeni.
- Mukava kuulla. - Olet enkeli.
Tuollaista on mukava kuulla. Olen mielelläni juutalainen enkeli. Kiitos.
Miltä tuntuu, kun ihmiset, joita ette ole tavannut -
kiittävät teitä ja sanovat, että pelastitte heidän henkensä.
Kuten tiedät, olen 140-senttinen -
mutta tunnen itseni yli 180-senttiseksi.
En voi jäädä aloilleni ja sanoa tehneeni hyvää työtä.
Meidän pitää edelleen puhua seksuaalisuuteen -
ja sukupuolitauteihin liittyvistä ongelmista.
Tänään puhumme vakavasta aiheesta. Puhumme AIDS-kriisistä.
Puhumme siitä, miten se vaikuttaa homoyhteisöön.
Tartuntatautien valvontakeskusten tutkijat -
ovat julkaisseet tutkimuksen tulokset.
Niiden mukaan eräiden miespuolisten homoseksuaalien elämäntyyli -
on aiheuttanut harvinaisen syöpämuodon leviämisen.
Aihe oli erittäin epäsuosittu -
koska homot olivat vähemmistö ja lisäksi heitä halveksittiin.
Voi olla, että Jumala rankaisee meitä -
siveettömästä yhteiskunnastamme ja vapaasta elämäntyylistämme.
Kun rikomme Jumalan lakeja, joudumme kärsimään seuraukset.
Suhtauduin asiaan vakavasti, koska olen saksanjuutalainen pakolainen.
Ymmärsin ihmisiä -
joita pidettiin muita alempiarvoisina.
Hei, Dr. Ruth. Tyttöystävälläni on monta homoystävää.
Hän polttaa heidän savukkeitaan, juo heidän limujaan ja syö heidän leipiään.
Voiko hän saada AIDSin? Olen terve mies.
En halua AIDSia, koska tyttöystäväni viettää aikaa homoseksuaalien kanssa.
Dr. Ruthin tv-ohjelma oli suosituimmillaan,
kun AIDS-kriisi puhkesi.
Se oli surullista aikaa. Ihmisiä kuoli kaikkialla.
Olimme kaiken keskiössä, koska teimme ohjelmaa seksuaalisuudesta.
Jotkut ihmiset pitävät samaa sukupuolta olevista.
Olen vakaasti sitä mieltä -
että yhteiskunnan pitää kunnioittaa myös näitä ihmisiä.
Olen vihainen. Kaikkien pitäisi olla vihaisia.
Näen ihmisten kuolevan yksin ilman perheitään.
Näen kärsimystä. Se saa jo riittää.
Tämä on virus, epidemia.
Vaikuttaa siltä, että useimmat AIDSiin kuolevat -
ovat homoseksuaaleja tai narkomaaneja.
En tuhlaa aikaani yhden ryhmän syyttelyyn.
Tarvitsemme valistusta ja hoitokeinon.
Hän oli USA: n seksuaaliterapeutti, joten ihmiset luottivat häneen.
Hän alkoi levittää tietoutta HIVistä ja AIDSista.
Minua surettaa se, että AIDSia esiintyy edelleen.
Teidän on oltava varovaisia ja tiedettävä, kenen kanssa teette sitä.
Ellette tunne henkilöä hyvin, teidän pitää käyttää kondomia.
Monet ystäväni kuolivat siihen hirvittävään sairauteen.
Olen kuitenkin ikuinen optimisti.
Uskon edelleen, että siihen löydetään parannuskeino.
- Siinähän sinä olet! - Joitko jotakin ennen kuin tulit?
Hiuksesi näyttävät kamalilta. Sinun pitää mennä kampaajalle.
- Onko kampaukseni hirveä? - On.
Kävin kampaajalla muutama päivä sitten.
En ehdi käydä kampaajalla -
ja paras ystäväni valitti, etteivät hiukseni näytä hyvältä.
No niin.
Se tapahtui 8. toukokuuta 1945. Minä...
- Hän kuori perunoita. - Koko orpokodille.
Silloin kuulin, että sota oli päättynyt.
Ensimmäinen ajatukseni oli: "Mitä vanhemmilleni tapahtuu?"
Orpokotiin tuli listoja ihmisistä, jotka olivat selvinneet.
Sen sijaan, että lapset olisi kutsuttu sinne yksitellen -
meidät kaikki lähetettiin sinne ja nimet luettiin meille.
Perheeni ei ollut yhdelläkään listalla.
Olimme huolissamme siitä, mitä meille tapahtuisi.
"Mitä nyt tapahtuu?"
Emme olleet enää saksalaisia mutta emme sveitsiläisiäkään -
joten meidät koottiin junaan.
Näimme toisen junavaunun, joka oli täynnä natseja.
Saksalaiset sotavangit katselivat ulos ikkunoista, ja minä ajattelin:
"Te saatoitte tappaa perheeni."
Saavuimme Marseillehin. En ollut ikinä nähnyt merta.
Ajattelin: "Jestas! Katsokaa tätä!"
17-vuotias Karola Siegel Frankfurt am Mainista -
oli lähdössä laivalla Palestiinaan.
Saavuimme kibbutsiin, joka on juutalaisten kollektiivitila.
Saksaa vihattiin valtavasti.
Ihmiset, jotka olivat vastuussa, sanoivat:
"Nimesi ei voi olla enää Karola. Se on liian saksalainen."
Niinpä sanoin: "Hyvä on."
"Ellen saa olla Karola, käytän toista nimeäni Ruthia."
Toivoin edelleen -
että jos joku perheestäni olisi elossa, hän tietäisi, että toinen nimeni on Ruth -
ja löytäisi minut.
Ne ovat kauniita.
Marga.
Tuo muistuttaa minua elämäni ensimmäisestä illasta.
Hänen nimensä oli Kalman. Hän oli erittäin komea.
Hän oli armeijassa -
ja tuli tapaamaan veljeään Shaulia, joka oli poikaystäväni.
Shaul ja minä vain suutelimme ja halailimme.
- Aloitko tapailla hänen veljeään? - Kyselet tyhmiä.
Kyllä. Hyvästelin Shaulin -
ja aloin seurustella hänen pikkuveljensä Kalmanin kanssa.
Shaul sanoi pikkuveljelleen:
"Pidä hänestä hyvää huolta."
Tiesin, että meidän piti löytää rauhallinen paikka -
joten Kalman ja minä kiipesimme tuollaisen heinäsuovan päälle.
Se oli ensimmäinen kerta, kun harrastin seksiä.
- Onko se hyvä muisto? - On.
Se oli nuorta rakkautta.
Kuten nuoren rakkauden kohdalla usein on, niin ei ollut tarkoitettu.
Muutamaa kuukautta myöhemmin Kalman sanoi,
että meidän pitäisi päättää suhde.
Minä halusin olla yhdessä ikuisesti, mutta hän ei halunnut sitä.
Hän sanoi, että olisin hänelle taakka.
"Miksi tämä tapahtui? Annoin hänelle niin paljon rakkautta kuin pystyin."
"Hän vei kaiken eikä antanut minulle mitään."
"Yksi sana nousee jatkuvasti mieleeni: 'yksin'."
"Olen yksin tässä maailmassa."
"Kaipaan vanhempiani hirvittävän paljon."
Natsit pitivät tarkkoja luetteloita.
Moneen vuoteen en halunnut nähdä kirjoitettuna -
mitä vanhemmilleni oli tapahtunut.
Vaikka se on minulle äärimmäisen vaikeaa -
minulla on velvollisuus ottaa selvää perheeni kohtalosta.
Mietin, milloin vanhempani kertoivat holokaustista.
Milloin äiti kertoi -
ettei tavannut vanhempiaan sen jälkeen, kun oli kymmenvuotias?
Minulla ei ole asiasta muistikuvaa.
Kun vartuin, ymmärsin, ettei minulla ollut isovanhempia äitini puolelta.
Kysyin asiasta, ja äiti vastasi kysymyksiini.
Hän ei kuitenkaan tarjonnut tietoa.
- Hyvä on. Mikä tyttönimenne on? - Siegel. S-i-e-g-e-l.
- Siegeleitä on useita. - Etsi Julius Siegeliä.
- Juliusko? - Niin. Hän oli isäni. Tuossa hän on.
Mitä tuossa lukee?
"Luettelo murhatuista saksanjuutalaisista."
"Kuoli Auschwitzissä vuonna 1942." Voi sentään!
Äitini tyttönimi oli Hanauer. Irma.
- Tämä on myös... - Tuossa se on. Hanauer. Tuossa hän on.
"Kuoli Saksan Wiesenfeldissä vuonna 1903."
"Ennen sotaa hän asui Frankfurt am Mainissa."
"Sodan aikana hän asui Łódźin getossa."
Eikö hänen kohtaloaan tiedetä?
"Irma murhattiin holokaustissa." Tarkempia tietoja ei ole.
Voi sentään. Surullista.
Äitini kuolinpäivää ei tiedetä.
Tässä lukee vain "verschollen". Se on hirvittävä sana.
Se tarkoittaa "kadonnutta". Ihan kuin hän olisi kadonnut maailmasta.
Hänet murhattiin, mutta kukaan ei tiedä missä. Ei mitään.
Nyt tiedän, että isäni tapettiin Auschwitzissä.
Tiedän myös kuolinpäivän.
- Tässä ovat tietonne. - Ruth K. K-kirjain tarkoittaa Karolaa.
- Olette selviytyjä. - En sano itseäni selviytyjäksi -
vaan holokaustin orvoksi. En ollut leirillä mutta jäin henkiin.
"Kiitos, että pidätte holokaustin muiston elävänä."
"Ellei minua olisi lähetetty Sveitsiin, en olisi elossa."
Itken myöhemmin, kun olen yksin.
Saksanjuutalaiset eivät itke julkisilla paikoilla.
"Tohtori Ruth K. Westheimer."
Uskon, että vanhempien menetyksestä aiheutunut trauma -
muutti äidin koko tunne-elämän.
Hän ei anna itsensä itkeä kunnolla -
niin kuin muut itkevät, kun haluavat päästä tuskasta eroon.
En tiedä, tekeekö hän niin koskaan. En tiedä sitä.
En mene pidemmälle. Tuossa varoitetaan koirasta.
Ei siellä ole koiraa.
- Mistä tiedät sen? - Mies meni juuri sisään.
En luota kehenkään.
Shalom! Olen tohtori Ruth Westheimer. Suutelin jo mezuzaasi.
- Tervetuloa! - Onko täällä koiria?
- Ei ole. - Eikö? Hyvä on.
Tämä on israelilaisen laskuvarjojääkärin hattu. Saat sen lahjaksi.
"Poliittinen tilanne Palestiinassa on yhä jännittyneempi."
"Sen jälkeen kun YK jakoi maan osiin -
guerillasota on syttynyt juutalaisten ja arabien välille."
"Todistin Saksassa, mitä juutalaisille tapahtui -
kun heillä ei ollut omaa maata."
"Siksi suoritin tarkka-ampujakoulutuksen Haganahissa -
juutalaisten maanalaisessa armeijassa."
"Harjoituksissa osuin maalitaulun keskelle lähes joka kerta."
"Eilen seisoin katolla konekiväärin kanssa -
ja valvoin israelilaisia sotilaita. He etsivät autoista aseita."
"Tehtäväni on ilmoittaa, jos kadulla tapahtuu jotakin -
ja ampua, jos se on tarpeen."
"Onneksi en ole joutunut ampumaan ketään."
Tämä surettaa minua. Kuka tietää, montako ihmistä tällä tapettiin?
Tämä saa riittää.
4. kesäkuuta 1948, 20-vuotissyntymäpäivänäni...
...olin juuri palannut tarkka-ampujavelvollisuuksistani.
Kun pääsin tämän rakennuksen kohdalle, hälytys alkoi soida.
Tiesin, mitä se tarkoitti. Minun piti mennä suojaan.
Tykinkuula osui lähistölle. Lensin sen voimasta seinää vasten.
Muutama tyttö vieressäni kuoli.
Se oli hirvittävää. Ihmiset huusivat -
ja kaikkialla oli verta. Sitten tuli aivan hiljaista.
Ystäväni avasi kenkieni nauhat.
Katsoin alas ja näin paljon verta. Kysyin, täytyisikö minun kuolla.
Sitten minut vietiin saman tien sairaalaan.
Jaloissani oli hirveitä vammoja.
Toinen jalkaterä oli räjähtänyt melkeinpä irti.
Jalkapöytä oli repeytynyt.
Lääkärit olivat vähällä joutua amputoimaan molemmat jalkani.
Kellari oli täynnä sänkyjä, joissa oli haavoittuneita sotilaita.
Minulle ei ollut tilaa.
Makasin kirjahyllyssä, koska olin niin pieni.
Minulla oli komea miespuolinen sairaanhoitaja.
Uskottelin hänelle, etten pystynyt syömään itse.
Se oli hölynpölyä. Käteni olivat kunnossa.
Siten mies syötti minua kolmesti päivässä.
Hän paransi minut niin hyvin, että pystyin vesihiihtämään -
laskettelemaan ja luistelemaan.
Pystyn edelleen tanssimaan koko illan, jos löydän hyvän parin.
Ryan. Näytän sinulle, että pystyn kävelemään nopeasti.
Kirjoitatte kirjassanne myös siitä, milloin pitäisi hyvästellä.
Dr. Ruth. Mistä tietää, pitäisikö lähteä vai jäädä?
Jonathan. Uskon, että ihminen tietää sen sisimmässään.
Jos ihmisestä tuntuu siltä, ettei hän ole hyvässä parisuhteessa -
kannattaa mennä terapiaan tai tehdä jotakin, jotta suhde toimii.
Muussa tapauksessa kannattaa erota, jotta voi aloittaa uuden elämän.
Puhun kokemuksesta. Olen ollut naimisissa kolme kertaa -
mutta vasta viimeinen, lähes 40 vuotta kestänyt avioliittoni -
Fred Westheimerin kanssa oli oikea avioliitto.
Minä en vain sano asioita. Olen kokenut sen.
Ensimmäinen aviomieheni oli David Bar-Haim.
Hän oli Israelin armeijassa. Hän oli komea ja älykäs.
Ajattelin olevani onnekas. Luulin, ettei kukaan avioituisi kanssani.
Olen lyhyt ja ajattelin olevani ruma.
David lähti Pariisiin opiskelemaan lääketiedettä.
Minä seurasin häntä sinne.
Sorbonnessa oli sääntö.
Jos joku ei ollut valmistunut lukiosta sodan takia -
hän sai opiskella valmentavan vuoden.
Jos hän läpäisi sen jälkeen pääsykokeen, hän pääsi Sorbonneen.
Koulutus oli isälleni kaikkein tärkeintä -
joten halusin jatkaa opintoja. Pääsin sisään Sorbonneen.
Opiskelin psykologiaa ja rakastin sitä.
Muistan Salle Richelieun.
Seurasin siellä Piaget'n ja Lagachen kaltaisten suurten nimien luentoja.
Olin todella lyhyt, ja luentosali oli täynnä.
Niinpä etsin pitkän ja komean miehen -
joka nosti minut ikkunalaudalle professorin viereen.
Kuulin erinomaisesti, tein muistiinpanoja ja läpäisin tentit.
Kun opiskelin, kävi ilmi, ettei David halunnut jatkaa lääketieteen opintojaan.
Hän halusi palata Israeliin entisen elämänsä pariin.
Luulin, että avioliittomme kestäisi koko elinikämme -
mutta halusin jatkaa opintojani, joten David suostui avioeroon.
Pariisissa tapasin toisen aviomieheni. Hänen nimensä oli Dan.
Hän oli upea. Aloitimme rakkaussuhteen.
Sitten avioiduin. Ei. Ensin tulin raskaaksi.
Sitten avioiduin, koska niin piti tehdä, jos oli raskaana.
Olin haltioissani, kun Miriam syntyi.
Olin varttunut ilman perhettä -
joten olin ikionnellinen, kun sain ihanan tyttövauvan.
Olin halunnut lähteä USA: han koko elämäni ajan -
mutta luulin, ettei minulla olisi varaa siihen.
Sain kuitenkin sekin, jonka saivat kaikki -
jotka eivät olleet käyneet kouluaan loppuun holokaustin takia.
Yhtäkkiä minulla oli 1 500 dollaria.
Sanoin Danille: "Lähdemme Amerikkaan."
Lähdimme Libertéllä. Matkustimme neljännessä luokassa alimmalla kannella.
Meitä kiellettiin menemästä yläkansille.
Meidän piti pysyä omassa luokassamme.
Ajattelin: "Hetkinen!"
"Älkää kieltäkö minua menemästä ensimmäiseen luokkaan."
Niinpä me livahdimme ylös kaikkien sääntöjen vastaisesti.
Vietimme siellä koko yön -
koska halusin ehdottomasti nähdä Vapaudenpatsaan.
Osasin Emma Lazaruksen runon.
Antakaa minulle väsyneet Köyhät ja kukistetut
Kun näin taivaanrannassa tuon ihmeen -
pakolaisten vapauden symbolin, tiesin, että olin tullut kotiin.
Haluan näyttää teille tämän.
Äänestän, koska olen USA: n kansalainen. Olen aina äänestänyt.
En kuitenkaan puhu politiikasta.
Ihmisen, joka puhuu seksistä niin paljon kuin minä puhun siitä -
täytyy pysyä erossa politiikasta.
Tässä on sarjakuva -
Israelin luetuimmasta sanomalehdestä.
Sanon Pohjois-Korean ja USA: n presidenteille:
"Rauhoittukaa. Koolla ei ole väliä."
En ikinä halunnut puhua politiikasta televisiossa.
Mitä mieltä olette Donald Trumpin kommenteista?
En kommentoi asiaa.
Hän ei puhu politiikasta julkisesti.
Hänellä on mielipiteensä. Niiden arvaaminen ei ole kovin vaikeaa.
Hän ei kuitenkaan halua, että yksikään potilas tai fani -
ei voisi luottaa häneen poliittisten mielipiteiden takia.
Kyse on siitä, miten ymmärtää sanan "politiikka".
Eräs nainen soitti. Hän oli poissa tolaltaan -
koska joutui teettämään abortin.
Mielestäni abortin pitää pysyä laillisena.
En puhu politiikasta -
mutta en ole tehnyt kompromisseja esimerkiksi aborttikysymyksen suhteen.
En silloinkaan, kun se ei ollut suosittua.
Olen varma, että Roe vastaan Wade ratkeaa ennen tämän kauden loppua -
ja lapsenmurha ajetaan takaisin helvettiin.
Mietin väkisinkin, ovatko abortin kannattajat tulleet ajatelleeksi -
ettei syntymättömällä lapsella ole vaihtoehtoa.
Olen harmissani,
koska aborttikysymyksestä on tullut poliittista peliä.
Järkytyn, jos abortista tulee jälleen laitonta.
Ennen laillistamista vain varakkailla naisilla oli mahdollisuus aborttiin.
Olisi hirvittävää palata siihen aikaan -
koska abortteja alettaisiin tehdä taas henkareilla.
Mielestäni naisella pitää olla oikeus aborttiin.
Hän välttelee politiikkaa. Hän sanoo vain:
"En ole poliittinen henkilö vaan seksuaaliterapeutti."
Kerro, mitä on tekeillä.
Olen ollut masentunut abortista lähtien.
Tunnen toimineeni väärin.
- Käytät yleensä ehkäisyä. - Kyllä.
Ehkäisy siis petti.
Älä syytä itseäsi asiasta, josta et ole vastuussa, Laura.
Hän on poliittinen siinä mielessä -
että on vaikuttanut maailmaan myönteisesti poliittisella -
ja sosiaalisella tasolla.
Hän tavoittaa ihmiset inhimillisellä tasolla -
joka ylittää poliittiset ja uskonnolliset vakaumukset.
Hän puhuu ihmisille ihmisinä.
Kun Dan ja minä saavuimme New Yorkiin -
asuimme tämän talon kolmannessa kerroksessa.
Asunnossa oli vain yksi makuuhuone.
Ymmärsin pian muuttomme jälkeen -
ettei avioliittomme voisi jatkua.
Olin tylsistynyt, koska hän ei ollut älykkö.
Meillä oli vanha auto. Annoin auton hänelle ja pidin lapsen.
Yhtäkkiä olin yksinhuoltajaäiti maassa, jonka kieltä en osannut.
Oli vaikeaa kasvattaa Miriam yksin.
Tienasin dollarin tunnissa kotiapulaisena.
Minun piti oppia englantia nopeasti -
joten luin rakkausromaaneja.
Halusin aina lukea loppuun asti, jotta saisin tietää, mitä heille tapahtui.
En muista, että ympärilläni olisi ollut muita yksinhuoltajia 1950-luvulla.
Olin erittäin köyhä. Minulla ei ollut yhtään rahaa.
Se ei kuitenkaan estänyt minua huvittelemasta.
Järjestin juhlia joka viikonloppu.
Vieraat toivat mukanaan ruokaa.
Jouduin ostamaan vain perunalastuja.
Muistan olleeni ainoa lapsi huoneessa, joka oli täynnä aikuisia -
jotka tanssivat, juttelivat ja juhlivat. Äiti otti minut mukaansa kaikkialle.
Kun Miriam väsyi, vein hänet sängylle -
ja laitoin takkeja hänen ympärilleen, jotta hän ei putoaisi.
Hän nukkui metelistä välittämättä.
Olin yksinhuoltajaäitiyden edelläkävijä.
- Tämä on vakavaa. - Taisin tehdä virheen.
En ole koskaan antanut lasteni voittaa.
- Mikset? - Koska heidän täytyy oppia häviämään.
Shakki ja voitto! Mahtavaa! Hyvä siirto.
- Hetkinen. - Hei sitten!
Hirveää. He liittoutuivat minua vastaan.
Kätellään.
Minulla on fiksuja lastenlapsia. Bravo!
Katsokaa tätä.
Tässä ovat neljä lastenlastani. Kaikki neljä harrastavat laskettelua.
Rakastin sitä. Olin siinä erittäin hyvä.
Siten minä tapasin Fredin.
Ystävälläni oli auto. Kaveriporukkamme yhdisti rahansa.
Jätin tyttäreni ystävien luokse ja lähdin viikonlopuksi laskettelemaan.
Minulla oli Hans-niminen ystävä.
Nousimme yhdessä ankkurihissillä ylös.
Hans oli niin pitkä, että kun kapula oli peppuni alla, se oli hänen nilkoissaan.
Kun se oli hänen peppunsa alla, se oli niskassani. Se oli mahdotonta.
Vuorella joku esitteli minulle Manfred Westheimerin -
juutalaisen alppikerhon puheenjohtajan. Hän asui samalla mökillä kanssamme.
Katsoin pientä miestä ja sanoin Hansille:
"Menen ylös lyhyen miehen kanssa."
Ei hän ollut yhtä lyhyt kuin minä. Eihän kukaan ole.
Hissimatkalla sain kuulla, että hän oli 35-vuotias ja naimaton.
Hän oli insinööri. Pidin hänestä välittömästi -
ja päätin saman tien mennä hänen kanssaan naimisiin.
Jouduin jakamaan huoneen porukkamme toisen naisen kanssa.
Tulin huoneeseen aamukahdelta sen jälkeen,
kun olin jutellut Fredille koko illan.
Nainen sanoi: "Näpit irti Fredistä! Hän on minun."
Hymyilin ja ajattelin: "Sehän nähdään."
Arvatkaa mitä! Avioiduin hänen kanssaan.
- Olet lähetyksessä. - Hei. Täällä on George.
Olen tapaillut naista, jolla on kaksi lasta.
- Onko hän eronnut? - On.
Minulla on vahvoja tunteita häntä kohtaan.
Hän on kokenut kaksi huonoa parisuhdetta.
Millaisiin ongelmiin voimme joutua, jos jatkamme tapailua?
Vaikka ihminen on kokenut kaksi huonoa parisuhdetta -
kolmas voi olla fantastinen.
Oletat, että tapahtuu hirveyksiä -
mutta siitä ei ole apua.
Kuulin sinun sanovan, että rakastat naista kovasti.
Siinä tapauksessa sinun ei kannata murehtia hänen menneisyydestään.
Ota sieni ja pyyhi se pois.
Tämä on kolmas avioliittosi.
Totta, mutta olen ollut naimisissa Fredin kanssa 23 vuotta.
- Lähes 24 vuotta. - Se on pitkä aika.
- Uskotko, että liittonne kestää? - Uskon.
Kaksi ensimmäistä avioliittoani olivat laillistettuja rakkaussuhteita -
mutta avioliitto Freddien kanssa oli tosirakkautta.
Hän adoptoi tyttäreni Miriamin ja jumaloi tätä.
Yhdessä saimme poikamme Joelin.
Tarvitsimme suuremman asunnon -
joten muutimme asuntoon, jossa olen asunut kaikki nämä vuodet.
Olen tyytyväinen, että jäin asuntoon senkin jälkeen, kun minusta tuli Dr. Ruth.
Tämä on kotini.
Suokaa anteeksi.
- Tilasiko joku pizzaa? - Saimme pizzaa!
- Arvelin, että tarvitset pizzaa. - Joelini!
Te voitte lähteä koteihinne.
Näytän sinulle jotakin. Löysin valokuva-albumin.
En muista, kuka tuo on. Varmaankin rakastaja, jota en muista.
Tässä on Joelini. Olit maailman söpöin vauva.
- Milloin hankkiudut tuosta eroon? - Korvakorustako?
Sata vuotta sitten Joel tuli Oscawanaan, ja näin korvakorun.
- En puhunut hänelle pariin tuntiin. - Et puhunut minulle pariin päivään.
Tulen surulliseksi, kun te lähdette. Olin surullinen, kun te lähditte.
- Tiedän sen. Oli mukavaa olla täällä. - Asunto tuntui todella tyhjältä.
En ole isoäiti, joka istuu keinutuolissa ja odottaa lastenlapsiaan vierailulle.
En kuitenkaan pidä siitä, että kaikki ovat täällä -
ja jäänkin yhtäkkiä yksin.
- Äiti ei viihdy yksin. - En aio istua täällä yksin.
Muistan, että kun olin lapsi, äiti keksi jatkuvasti touhua.
Kun heräsin lauantaiaamuna, hän oli tehnyt suunnitelman.
Lähtisimme laskettelemaan tai muualle. Hän oli aina energinen.
Samanaikaisesti hän kuitenkin piti uransa etusijalla.
Kotiäiti on äitimme täydellinen vastakohta.
Uskon, etten olisi ollut hyvä äiti -
ellei minulla olisi ollut akateemista kunnianhimoa ja työpaikkaa.
Sain työpaikan New Yorkin Planned Parenthoodilta.
Siihen aikaan se ei ollut yhtä tunnettu kuin nykyään.
Työskentelin East Harlemissa. Se oli siihen aikaan rauhatonta aluetta.
Äiti matkusti päivittäin muiden kyydissä tai julkisilla liikennevälineillä.
Hän oli usein poissa iltaisin -
joten isä, joka oli vakaa insinööri -
teki meille päivällistä.
Koulutin ihmisiä -
joilla ei ollut lukion päättötodistusta, perhesuunnitteluneuvojiksi.
Rakastin sitä.
Silloin kiinnostuin perhesuunnittelusta.
Kotona äiti ei puhunut seksuaalisuudesta.
Kotona oli aina Planned Parenthoodin ehkäisyvälineitä -
joten kun tyttökoulussani alettiin antaa sukupuolivalistusta -
otin ne mukaani ja sanoin:
"Tämä on kierukka, ja tämä on kondomi."
Luulen, että opin asiat vain olemalla äidin lähellä.
En muista, että äiti olisi jutellut asiasta kanssani.
Hän jätti tarkoituksella kirjoja näkyville, ja minä luin ne.
Koulutus oli ollut minulle tärkeintä lapsesta lähtien.
Vuonna 1967 aloitin tohtorikoulutukseni -
Columbian yliopiston Teachers Collegessa.
Planned Parenthoodissa olin seurannut 2 000:ta naista ja käytin noita tietoja -
ja heidän ehkäisy-ja aborttihistoriaansa aikana, jona abortti oli laitonta.
Siitä syntyi väitöskirjani.
Olin 42-vuotias, kun sain tohtorinarvon.
Kun työskentelin Harlemissa, minulle esitettiin kysymyksiä -
ennenaikaisista siemensyöksyistä ja kyvyttömyydestä saada orgasmi.
En pystynyt vastaamaan ihmisten kysymyksiin.
Silloin ymmärsin, etten tiennyt tarpeeksi. Tarvitsin lisäkoulutusta.
Cornellin yliopistossa oli kuuluisa seksuaaliterapeutti -
tohtori Helen Singer Kaplan. Hän laati ensimmäisenä metodologian -
seksuaaliongelmien hoitamiseen.
Seksuaaliterapia on psykiatrian monitahoinen haara.
Naisen, joka ei saa orgasmia -
täytyy ensin oppia saamaan orgasmi itsekseen.
Minut hyväksyttiin Helen Singer Kaplanin seksuaaliterapeuttikoulutukseen.
Ajattelin päässeeni taivaaseen.
Hepreaksi "tuntea joku" on "ladat".
Se tarkoittaa myös seksiä. Se on ihanaa!
"Seksi" tarkoittaa siis "toistensa tuntemista".
Se tarkoittaa sitä, että pitää kuunnella toisiaan ja keskustella.
Koska olin varttunut ilman vanhempia kymmenvuotiaasta lähtien -
minulle oli tärkeää tulla kosketetuksi -
ja rakastetuksi.
Se oli yksi syy siihen, että kiinnostuin perheiden -
parisuhteiden ja lopulta myös seksuaalisuuden ongelmista.
Kun työskentelin Helen Singer Kaplanin kanssa, opin jatkuvasti uutta.
Istuimme huoneessa, jossa oli peili, ja toteutimme seksuaaliterapiaa.
Työskentelin hänen kanssaan seitsemän vuotta.
Oli unelmani tehdä työtä, jossa saatoin auttaa ihmisiä.
Olin päättänyt opintoni, ja minulla oli oma vastaanotto.
Annoin psykoseksuaalista ja parisuhdeterapiaa -
vuoteen 1981 saakka.
- Mahtavaa! - Mitä kuuluu?
Sinä vuonna kaikki muuttui.
- Et ole muuttunut tippaakaan. - Tässä on Betty Elam.
Ilman häntä en olisi Dr. Ruth.
Työskentelin Cornell Medical Centerissä Helen Singer Kaplanin kanssa.
Sinne saapui kirje -
jossa kysyttiin, voisiko joku meistä tulla -
puhumaan sukupuolivalistuksen tarpeesta.
Kukaan ei halunnut tehdä sitä, koska siitä ei maksettu mitään.
Näin kirjeen ja sanoin: "Minä menen mielelläni."
Katsotaan, millaista säätä on luvassa.
Betty tuli juosten radioasemalle ja sanoi pomollemme:
"Tapasin tänään uskomattoman naisen."
"Hän on pieni ja puhuu vahvalla saksalaisella aksentilla."
"Hän puhuu seksistä aivan uudella tavalla."
"Meidän pitäisi tehdä jotakin hänen kanssaan."
Sellainen ei ollut etusijalla. Olimme musiikkikanava -
mutta siihen aikaan radiokanavien piti -
lähettää viikoittain ohjelmia, joissa ratkottiin ihmisten ongelmia.
Useimmat kanavat lähettivät ohjelmia silloin, kun kuuntelijoita oli vähän.
Sellaista ohjelmaa ei ollut ennen tehty.
Kohtasin paljon vastarintaa mutta en välittänyt siitä.
Naisena olin tottunut vastarintaan.
Ruth osaa olla erittäin hurmaava.
Sitä paitsi hän oli koulutettu.
Yhdessä saimme miehet antamaan -
Sexually Speaking-ohjelmalle tilaisuuden.
Ohjelmaa tehtiin 30 Rockissa. Ruth ei ollut ikinä tehnyt radio-ohjelmaa.
Juristit olivat huolissaan siitä, että hän neuvoisi ihmisiä.
Nauhoitimme ohjelmat, jotta he saisivat leikata pois asiat -
joista eivät olleet varmoja.
Hyvää iltaa. Olen tohtori Ruth Westheimer.
Ohjelman nimi on Sexually Speaking.
Oletko vielä siellä? Olet seuraava.
Studiollamme oli 12 puhelinlinjaa. Vastasin puhelimeen:
"Haloo? Sexually Speaking. Onko sinulla kysymys?"
Ruth halusi yllättyä.
Hän kuuli kysymykset ensi kertaa, kun painoi nappia.
- Olet lähetyksessä. - Dr. Ruth? Olen John Georgiasta.
- Minulla on ongelma. - Anna kuulua.
Nauhoitimme lähetykset torstaisin, ja ne lähetettiin puoliltaöin sunnuntaina.
Se ikään kuin haudattiin myöhäiselle ohjelmapaikalle.
Kuka muka valvoisi keskiyöllä sunnuntaina?
Se oli täydellinen aika lähettää ohjelmaa, josta olimme hermostuneita.
Tiedän erään miehen, joka saa erektion vain -
jos hänen kumppanillaan on korkeakorkoiset kengät.
Tuohon aikaan NBC: llä -
pystyi soittamaan muihin rakennuksen studioihin -
ja kuuntelemaan, mitä siellä tapahtui.
Emme mainostaneet ollenkaan, mutta sana ilmeisesti levisi.
Saimme tietää, että kello 23 torstai-iltaisin...
Olet lähetyksessä.
...kaikki pysähtyi NBC: llä, koska ihmiset kuuntelivat Ruthia -
joka nauhoitti ohjelmaansa.
Haloo?
Kuulin, että tyttö voi saada vain tietyn määrän orgasmeja elämänsä aikana.
Ei pidä paikkaansa!
Tuota huhua en olekaan kuullut. Kuuntele tarkkaan.
Moraalikäsitys Yhdysvalloissa oli erilainen tuohon aikaan.
Seksistä ei voinut puhua kenellekään.
Yhtäkkiä nainen radiossa antoi suoria vastauksia.
En tiedä, mitä tapahtuisi, jos hän saisi tietää raskaudestani.
Sinun on puhuttava jollekulle.
Ihmiset eivät osanneet lausua sukunimeäni Westheimeria.
Se on pitkä nimi, joka ei ole amerikkalainen.
He sanoivat vain "Dr. Ruth", joten ajattelin: "Hyvä on."
Nykyään kaikki kuuluisat ihmiset tv: ssä käyttävät pelkkää etunimeä.
Minä olin kuitenkin ensimmäinen.
Palaan hetkisen kuluttua.
Kaikki olivat innoissaan, joten sain neuvotteluvaltin.
Kysyin, saisinko tehdä suoraa lähetystä, ja pyyntööni suostuttiin.
Ohjelma-aika piteni 15 minuutista tuntiin ja sitten kahteen tuntiin.
Ihmiset palasivat sunnuntai-iltaisin Hamptonsista.
He istuivat autoissaan kello 22.
Luin Playgirliä, ja minulla oli päälläni vain kämppikseni tyttöystävän alushousut.
Masturboin, kun kämppikseni tuli sisään.
Minulla on vibraattori.
Käytän sitä mieluummin kuin tapailen miehiä.
Penikseni on todella suuri. Se on noin 35-senttinen.
Penikseni koko pelottaa useimpia naisia.
Puoliltaöin he saapuivat kotiin New Yorkiin.
Sanoin: "Olitte siis mukavasti kiihottuneita, kun pääsitte kotiin."
Emme uskoneet, että se räjähtäisi siten.
Olimme pitäneet sitä hyvänä ideana.
Kukaan ei kuitenkaan uskonut, että se saisi radiokanavan menestymään.
Kävi kuitenkin niin, että radiokanava tuli tunnetuksi Dr. Ruthista.
Vuoden sisällä Ruthilla oli enemmän kuuntelijoita sunnuntaiöisin -
kuin useimmilla New York Cityn radioiden aamuohjelmilla.
Se oli ennenkuulumatonta.
NBC kiinnittää tohtori Ruth Westheimerin
Häikäilemättömät ovat huonoimpia rakastajia
Äidistä tuli tunnettu vasta, kun lähdin collegeen.
Muistan, kun palasin asuntolaan eräänä sunnuntai-iltana.
Moni nainen lukee Playboyta huvin vuoksi.
Kuulin äidin äänen asuntolan radioista.
Olin todella yllättynyt.
Kello on 22.00. Tiedätkö, mitä lapsesi kuuntelevat?
Yhtäkkiä Ruth sai huomiota mediassa.
New York Timesin tarinasta syntyi kirjasopimus.
Ruth alkoi matkustella ja luennoida. Sitten tulivat talk show't.
Letterman, Arsenio ja Carson halusivat hänet vieraakseen.
Myyttien mukaan siitä sokeutuu.
Tai kämmenestä alkaa kasvaa karvoja.
- Hiukset lähtevät. - Kaikkea tuota.
Kaikki halusivat hänet. Hän esiintyi erilaisissa televisio-ohjelmissa.
Aikahyppy, Lifestyles of the Rich and Famous -
Hollywood Squares... Sitten hän alkoi tehdä mainoksia.
Yhden hän teki Pepsille Bo Jacksonin kanssa.
Herbal Essences-mainos sai paljon huomiota.
Jos tuo on mielestäsi hyvää, kokeile suihkusaippuaa.
Ruth alkoi näytellä.
Oliko tuo muka suudelma?
Hän teki Dr. Ruth's House-nimisen tilannekomedian -
ja elokuvan Gérard Depardieun ja Sigourney Weaverin kanssa.
- Laske minut alas! - Hänellä oli oma lautapelikin.
Aiemmin Ruth oli ollut tavallinen henkilö, joka kulki metrolla töihin -
mutta yhtäkkiä hänellä oli kuljettaja ja hänelle maksettiin esiintymisistä.
Sitten tulivat omat tv-ohjelmat.
Sen jälkeen kaikki halusivat jatkuvasti esittää hänelle kysymyksiä.
Mitä kuuluu? Katselen sinua tv: stä.
Se räjähti.
Ruth sanoi: "Tämä ei saa muuttaa meitä."
"Kaikki voi kadota jonakin päivänä."
Hän on edelleen sama henkilö.
Noudatatko omia neuvojasi aviomiehesi kanssa?
En anna mieheni tulla mukaani ohjelmiin -
koska hän sanoisi teille:
"Älkää kuunnelko häntä. Tuo on pelkkää puhetta."
- Onko se pelkkää puhetta? - Se oli hyvä heitto.
Etkö säpsähdä Dr. Ruth-vitsejä -
ja imitaatioita Johnny Carsonin ohjelmassa?
Joku on sanonut, että matkiminen on imartelun korkein muoto.
Ruth on yritteliäs ja suora.
Hän ei kaihda kiistanalaisia puheenaiheita.
Tässä tapauksessa kyse on seksistä, mikäli sitä voidaan pitää kiistanalaisena.
Tämä oli Fred Westheimerin suosikkipenkki.
Hän rakasti tätä puistoa.
Hän kävi täällä lähes joka päivä töiden jälkeen.
Eräänä iltana vuonna 1997 -
tulin kotiin eräistä Oscar-palkintojuhlista.
Fred kertoi minulle saaneensa halvauskohtauksen.
Soitin ambulanssin, ja hänet vietiin sairaalaan.
Hän makasi koomassa kymmenen päivää.
Hänet leikattiin, mutta häntä ei voitu pelastaa. Hän kuoli.
Se oli erittäin surullista.
Fred olisi halunnut nähdä lastenlastensa varttuvan.
Hän lähti liian varhain.
Olen nähnyt äidin itkevän vain isän kuoltua.
Äiti oli isän sängyn vierellä. Isä veti viimeisen kerran henkeä, ja äiti itki.
Se oli ainoa kerta.
Kun läheinen kuolee, juutalaiset viettävät shiva-nimistä suruaikaa.
Silloin muistellaan vainajaa kotona seitsemän päivän ajan.
Äiti oli kotona pari päivää ja palasi töihin.
Äitini on kokenut useita tragedioita:
holokaustin sekä vanhempiensa ja isäni menetykset.
Hän pitää itsensä kiireisenä työskentelemällä.
Hän on lähes 90-vuotias mutta aina kiireinen.
Hän tekee sen osittain siksi, että rakastaa työtään -
mutta uskon, että se on myös hänen selviytymiskeinonsa.
Äiti varmaankin tunsi, että hän voisi joko jatkaa elämää -
tai hukkua suruun.
Onko menneisyydessäsi asioita, joista et halua puhua?
Tietysti on. Ihminen ei halua puhua tietyistä asioista -
edes puolisonsa tai lastensa kanssa. Kerron esimerkin.
Perheeni tapettiin keskitysleireillä.
Kipuun ja yksinäisyyteen liittyy tiettyjä asioita, joista en puhu -
koska tietyissä asioissa kukaan muu ei voi auttaa.
Meidän on helppo sanoa, että äiti torjuu tunteensa -
tai että hänen pitäisi miettiä asiaa syvällisemmin.
Äiti on sellainen. Niin hän selviytyy.
Jos hän on siten pystynyt elämään elämäänsä täysillä -
se on mielestäni hyväksyttävää.
Lisää kukkia! Kuka tuon lähetti? Onpa se kaunis.
No niin.
Tällaista ei saa pitää itsestäänselvänä.
The New York Times on USA: n tärkein sanomalehti.
Pääsin syntymäpäivänäni etusivulle. Minua ei haudattu sisäsivuille.
Katsokaa tätä. Hupsista.
"Vielä 90-vuotiaanakin hän puhuu seksistä aamusta iltaan."
Hyvä on. Mentiin.
Muistan erään asian. Olin 9,5-vuotias. Se oli siis ennen kuin lähdin Sveitsiin.
Vanhempieni kirjastossa oli eräs kirja. Se oli ylimmällä hyllyllä.
Kun kukaan ei ollut kotona, kiipesin katsomaan kirjaa.
Sen nimi oli Täydellinen avioliitto.
Näin kirjan, jossa oli seksiasentoja ja sanoin:
"Tuota vanhempani tekevät!"
Vaikka vanhempani eivät tunteneet minua aikuisena...
...he auttoivat minua tulemaan ihmiseksi, joka olen tänä päivänä.
Kiitos, Vincent. Varmista, että saat ruokaa.
Meiltä kysytään usein, millaista on olla Dr. Ruthin lapsenlapsi.
Meillä on isoäiti, joka on todella hauska, vaeltaa, laskettelee ja ui -
ja antaa lastenlapsilleen upeita neuvoja. Hyvää 90-vuotissyntymäpäivää, Omi!
Kaikki, jotka tuntevat Ruthin -
tietävät, ettei hän puhu ammatistaan perheensä kanssa.
Kun olin 4. luokalla, hän kuitenkin antoi sukupuolivalistusta koko luokalleni.
En ole vieläkään toipunut siitä.
Vitsit sikseen. Hyvää 90-vuotissyntymäpäivää, Omi!
Olen onnekas, koska olen lapsenlapsesi. Miljoonat ovat hyötyneet neuvoistasi.
Ruthista tuli Dr. Ruth 1980-luvulla -
ja yli 30 vuotta myöhemmin hän valistaa ja inspiroi meitä kaikkia edelleen.
Tänä iltana saamme tilaisuuden -
kertoa sinulle, miten suuri vaikutus sinulla ja elämälläsi edelleen on.
Toivon sinulle vielä monia syntymäpäiviä terveenä ja onnellisena.
Lastenlapset!
Tasan 70 vuotta sitten, 20-vuotissyntymäpäivänäni -
haavoituin Jerusalemissa. Olisin voinut menettää molemmat jalkani.
On kulunut 80 vuotta siitä, kun lähdin Frankfurt am Mainista -
natsien takia.
Jos saisin puhua nuorelle itselleni, sanoisin:
"Vaikka olet kokenut traagisia tapahtumia..."
"...katso, mitä sinulle on tapahtunut elämäsi aikana."
Oletteko syöneet?
Hei sitten!
Ottaisitko minua kädestä?
- No niin. Oletko syönyt? - Olen.
Taustani ja kokemusteni takia -
minulla on velvollisuus elää kunnolla ja jättää jälkeni tähän maailmaan.
- No niin. - No niin.
Tuolla on sateenkaari! Kuvaa sateenkaarta!
Sateenkaaret tuovat onnea.
Tuolla on lehmiä!
Yksi, kaksi... Niitä on paljon.
Fred Westheimer olisi halunnut pysäyttää junan ja jutella niille.
Katsokaa lunta!
Lunta elokuussa!
On olemassa eräs amerikkalainen ilmaus,
jota en yleensä käytä. Nyt käytän sitä.
"Cock teasing" eli kalun kiusaaminen.
Et ole kuullut minun käyttävän sitä. Meidän pitää puhua asiasta.
Ryan! Maista tätä. Se on erityistä.
Kenellä muulla tässä maailmassa on ystävä, joka on tunnettu asianajaja?
- Saanko kertoa, paljonko tienaat? - Et.
Tiedän, paljonko tienaat tunnissa. En kerro sitä.
Viimeinen.
- Kuuletko minua? - Kuulen. Kuulostat hyvältä.
Minun pitää muistaa, että kamera on koko ajan päällä.
Täällä on paljon lehmänpaskaa.
Minulla on New Yorkissa kaksi nukkekotia. Tarvitsen tällaisen.
Rakastan asioita, jotka ovat pieniä ja täydellisiä kuten minäkin.
Hei! Olen täällä. Missä kameramies on?
Katsokaa, mitä toin teille. Varastin ne. Kaikki saavat karkkia.
- Lainasitko ne? - En. Saat syödä ne.
Edellisen piti olla viimeinen. Vieläkö yksi?
Miksi julkaiset kirjoja vielä 89-vuotiaana?
Typerä kysymys! Seuraava kysymys.
Puhun aamusta iltaan mutta olen itse asiassa erittäin yksityinen ihminen.
Ette saa tietää, paljonko rahaa minulla -
tai sitä, kenen kanssa makaan. Siinä oli kaikki. Näkemiin!
Suomennos: Tiia Mäkelä